I tidligere afsnit:
Jeg vidste, at Udyret ville komme. Bliv stærk og lær hurtigt.
- Er det alt, du har at sige? - Jeg kom ind, og det gjorde du ikke.
Marina er psykopat.
Tror du, Brakebills har taget magien fra dig? Du skulle bare vide.
Jeg vil have besværgelserne tilbage. Jeg vil have dem, hun stjal.
- Du er en rejsende. - Du kan rejse mellem verdener.
Har du lært om astralprojektion? Den binder din krop til Jorden.
Det vil ikke dæmpe stemmerne, men det kan holde dig i live.
- Det var et slags fangehul. - Det her var på væggen.
Penny, jeg tror, at du var i Fillory.
- Du var i Fillory. - Hold op. Fillory er bare ...
Mødte du talende dyr?
Jeg så et fangehul, din skide hobbitelsker.
Der er ingen hobbitter i Fillory. Glem det.
Tegningen viser, at du besøgte et slot i Fillory, bygget af dværge.
Lad os ikke fokusere på detaljerne. Det vigtige er -
- at det er fyldt med fantastisk magi.
Ja, Udyret er magisk. Lad mig tjekke, om han optræder til fødselsdage.
- Det her er spild af tid. - Du burde lytte til Quentin.
Jeg formoder, at din tur til Fillory ikke var en planlagt ferierejse.
Du kan ikke styre dine evner. Du bør skaffe mere viden.
Ingen ved mere om Fillory end Quentin.
- Tænk, hvis du havner der igen? - Hun har ret.
Godt, bognørd.
Hvad nævner bøgerne om at undgå at blive ædt af Udyret?
- Udyret er ikke med i bøgerne. - Men jeg så ham jo der.
Chatwin-familien jages for det meste af en tidsheks, Vogtersken.
Hun planter urværker i træer. Det er lidt surrealistisk.
- Okay, det er spild af tid. - Det er børnebøger.
Så måske udelod de monsteret, der hiver folks øjne ud.
Godt. Vi er færdige her.
Hvis du elsker Fillory så højt, så håber jeg, at du havner der.
Jeg har prøvet at sige til mig selv, at Penny tager fejl af Fillory -
- selvom han faktisk har været der.
Det er vist en øvelse i fornægtelse.
Jeg beklager. Fillory hjalp dig nok gennem meget, da du var barn.
Ja, da jeg var barn.
Beklager, bestyreren er her ikke. Vil du bestille noget?
Jeg ved, at du ved, hvem jeg er. Beklager, at jeg har fornærmet jer.
Hvem har talt med jer? Marina eller Pete?
- Jeg ringer til politiet. - Åh, Rick. Vis dog lidt rygrad!
Nej, vent. Undskyld.
Jeg beder dig. Jeg kender ikke andre.
Jeg er ikke færdig med dig. Betragt det som en advarsel.
Julia, vent.
Det var Marina, okay? Ingen ønsker, at en krig bryder ud. Her.
Det er en times kørsel med toget. De er ægte. De er gode.
Giv dem en chance, men vær rar at blive væk herfra.
Hvordan har du lært det?
En ven og jeg fordybede os i blækbesværgelser i skolen.
Det er ikke ligefrem Mona Lisa, men jeg har perfekt nattesyn.
Hvor var det?
Det har jeg jo sagt. Jeg voksede op i forstaden.
Nej, du fortæller aldrig noget om dit liv.
- Det er kedeligt. - På hvilken måde?
Min mor døde ung, og min far er ret pinlig.
Han går rundt i sandaler og sælger pot.
- Men han elsker mig ubetinget. - Det lyder fint.
Hjælper symbolet mod din tankelæsning?
Ja. Brakebills er godt. Alle ved, hvordan de trækker skyklapperne for.
Men jeg kan stadig høre hende.
Pigen i fangehullet. Jeg kan ikke lukke hendes stemme ude.
Jeg ville ønske, at jeg kunne gøre ved det.
Mente du Udyret? Hvis jeg var dig, ville jeg være nysgerrig.
Han er væk. Ikke en lyd.
Nu får jeg den her, og så stikker jeg ikke til bjørnen.
Så må vi bare håbe, at bjørnen har bedre ting at se til.
Fandens også.
Hallo! Hvorfor følger du efter mig?
Rolig. Jeg vil bare vise dig noget. Jeg er ligesom dig.
Hallo?
Er der nogen, som forsøger at skræmme mig?
- Forbered offergaven! - Nej!
Manon! Vi ofrer denne jomfru af kød og blod.
- Jeg er ikke jomfru. - Livet er fuld af overraskelser.
- Hvad fanden laver I, Margo? - Følg med os. Skynd dig.
- Grannålene stikker mig i fødderne. - Stille.
Der.
Godaften, førsteårsstuderende.
På dette tidspunkt kræver traditionen -
- at den højere klasse må gennemføre det, som vi kalder -
- prøvelsen.
Prøvelsen vil teste jeres evne til at tænke -
- og begå jer som magikere.
Består I, vil jeres rejse få sin begyndelse.
Dumper I, er det ud.
Hensigten er at tynde ud i bestanden.
Kun de egnede vil overleve.
Vis lidt nosser. Det her er ikke Harvard. Her kræves en indsats.
Og klag ikke til lærerstaben.
De er på et luksusophold og observerer jer på afstand.
I er vores, uslinge.
Frem mod hæderen!
Kom så, af sted med jer. Skynd jer!
- Dit navn? - Alice Quinn.
Lad os nu se. Alice Quinn.
- Du nyder virkelig det her, ikke? - Jeg aner ikke, hvad du taler om.
Magten ligger hos selve prøvelsen, Alice.
Om du består eller ej, afhænger af dekanens retningslinjer.
Jeg holder blot et lille, vågent øje med jer alle.
Her har vi dig.
Meld dig ved bordet på dit skilt.
Held og lykke. Næste.
Ikke et ord om Fillory. Får du mig sparket ud ...
Så var vi endelig kvit.
Nu forstår jeg det. Hvorfor vores hold hedder "Liderlige chupacabraer".
Jeg er ingen ... Jeg ved ikke engang, hvad en chupacabra er.
En pigrygget, gedesugende primat, som stammer fra Mexico.
Jeg kan se, at din tilstedeværelse er et kraftigt handikap for os.
I 1700-tallets England fandtes der et hemmeligt selskab, Brødrene -
- som krypterede besværgelser for at skjule dem fra kirken.
I må nu åbne de blå bøger.
Hvert hold skal have afkodet og udtalt sin besværgelse kl. 9.00.
Kvajer I jer, må I begynde forfra.
Bare så I ved det, er testen praktisk talt umulig. Begynd.
Førhen rejste vi rundt i verden og anskaffede os besværgelser.
Vi var ikke de mest ambitiøse naturhekse.
Men vi tog os af hinanden. Vi var som en stor familie.
Det var faktisk den første familie, hvor jeg følte, at jeg hørte hjemme.
Godt. Hvad vil du?
Det, vi har oplevet med Marina, er ikke usædvanligt.
Jeg har set hende knuse mennesker.
Og så redder du os og giver milkshake? Hold nu op.
Ikke før i dag.
Du er den første, som virkelig besidder evnen til at udrette noget -
- hvis du får mulighed for at lære.
Jeg kan mærke det. Du er ikke amatør. Du har det i dig.
Tja, det mener nogle, og det mener andre ikke.
- Jeg tror, vi kan hjælpe hinanden. - Hvordan?
Det er ikke meget, men det vil nok være nyt for dig.
- Vent nu lidt. Hvordan ..? Hvor ..? - Overalt. Du vil ikke vide det.
- Men du må gerne få dem. - Til gengæld for hvad?
Bare udfør nogle af dem med mig.
Jeg savner følelsen.
Velkommen til mit sikre sted.
Kan du gøre det koldere?
Pigebarn, du er stærk!
- Fandens. Var det den sidste? - Desværre.
Vi kan tage ud på vejene, ikke?
Vi kan finde nye ting. Eller i det mindste forsøge.
Ved du, hvem der har masser af nye ting?
Marina. Hun fik sine minder tilbage. Jeg hjalp hende.
- Hun har ... - Brakebills.
Så hun har alt.
- Vi er på røven. Hvor længe har vi? - Hvem kan aflæse et timeglas?
Det er umuligt. Eliot sagde jo, at det var umuligt.
Vent, det er umuligt.
Han sagde, "praktisk talt umuligt". Et geni kan måske klare det.
Skulle det kun være genier, der kan blive magikere?
Vi må snyde. Det ønsker de. Det er en Kobayashi Maru.
- Hvad det så end betyder, ja. - Nej. Glem det.
Du er en idiot. Vi snyder.
- Hvorfor ville de have os til det? - Fordi vi er magikere?
- Nej, de vil se, hvor langt vi når. - Der findes ikke halve besværgelser.
I er bindegale.
Kom ud til depotet om fem minutter. Jeg har en plan.
De har virkelig udvidet sikkerheden siden min tid.
Hvad ved du om de magiske skjolde?
De er stærke, men jeg ved ikke, hvordan man kommer forbi dem.
Og hvis vi bare løber ind og tager arkivet?
Ja. Har du set filmen "Scanners"?
Der er en løsning. Det er der altid.
- Har du en pen? - Her.
Det, vi skal bruge ... Tænk på en fiskekrog.
Vi tager arkivet uden at aktivere skjoldene.
- Men der er skjolde overalt. - Ja, i denne dimension.
Jeg ved bare ikke, hvordan vi får krogen ind.
Vi skal bruge nogen indefra til det.
Og jeg har brændt alle mine broer.
Tror du, at vi kan bestikke nogen?
Nej. Jeg kender nogen.
Det tog sin tid. Godt, jeg har et spørgsmål.
- Tror du, at et geni kan løse det? - Ja, hvis det var ...
- Alice Quinn? - Kan nogen, så kan hun.
- Kan du læse hendes tanker? - Nej.
Ulig dig er hun uigennemtrængelig. Men jeg har en bedre idé.
Bare tænd ilden, for fanden.
Flot. Perfekt udførelse.
Desværre ved jeg, at I snød.
- Tillykke. I to går videre. - Hvad med ham?
Vi tynder ud i bestanden.
- Hvem er det, som vi skal møde? - Hun er ikke en naturheks.
- Vi har en forhistorie. - Hvad mener du med det?
- Hej, stump. - Mor, du burde ikke være her.
- Er hun din datter? - Hvad laver hun her?
Hun er en ven. Sæt dig.
- Hvordan går det med dig? - Bare sig, hvad du vil, mor.
- Jeg vil give dig noget. - Hvor sødt.
Jeg havde fødselsdag for syv måneder siden.
Jeg havde det skidt, sidst vi mødtes. Men jeg har styr på tingene nu.
Virkelig? Er det derfor, at du sidder med den vredeste kælling af alle?
Vil du støde mig, må du gøre det bedre.
Bare ... Hør her.
Jeg vil tale med dig, fordi Julia og jeg har en plan.
- I guder. Nu igen. - Vi skal starte vores eget hus.
Det er ikke så avanceret, men det vil beskytte os fra Marina.
- Tag med os. - Du godeste. Du er jo vanvittig.
Tror du, at du kan overvinde hende?
Marina er stærk, men det er vi også.
Det lærer I ikke i skolen, vel? En beskyttelsesfortryllelse.
Den gør et hus fuldstændigt usynligt.
Det utrolige er, at I faktisk tror, at det her kunne fungere.
Marina slipper mig aldrig. Aldrig nogensinde.
Har Hannah fortalt hele den hjerteskærende historie?
Marina forrådte ikke min mor. Hun ryddede op efter hende.
Hannah ville stjæle noget stort, men kunne ikke klare presset. To døde.
Derfor må jeg stjæle til Marina ti gange om ugen.
Ja, det er ikke noget særligt.
Ring ikke igen.
- Den er ikke din. - Lad hende tage den.
- Vi har brug for den. - Det har hun også.
Hvis jeg havde mere, så ville du få mere.
Ja, men det har du ikke.
- Solgte du din datter til Marina? - Nej, Marina stjal hende.
- På grund af din dårlige dømmekraft. - Alt er ikke sort eller hvidt.
- Det ser Kady ud til at mene. - Hvis det lykkes, kan jeg løse det.
"Hvis"? Jeg er skredet.
Nej, du må ikke forlade mig. Nu er min datter involveret.
Og jeg vil dele så meget med dig, som jeg kan.
Men det er bedst, at jeg gør det her på egen hånd.
Det ligner noget hjemmebrygget. Hvor fandt du det?
- Det lå i en gammel bog. - Det ser ikke imponerende ud.
Nå, hvordan går det med professor Marchs forskning?
Han anvender ikke førsteårsstuderende.
Du er lige hans type. Det skal du nok få løst.
Men hvor er døren, Martin?
Der er altid en dør til Fillory, når vi skal bruge en.
I uret, i garderobeskabet eller i mine trusser.
Kom nu, du bør fejre. Du bestod prøven, din snyder.
- Hvad er problemet? Fortæl. - Altså, du er ikke ligefrem ...
Varm og krammelig? Det ved jeg.
Har du ønsket dig noget og indset, at det ikke var som ventet -
- og at det var dumt overhovedet at ønske sig det?
- Enhver fyr, jeg har knaldet. - Fillory findes i virkeligheden.
- Hold nu op, for fanden. - Det gør det.
Penny er rejsende og har været der. Det er virkeligt.
Du ser ud, som om dit hoved vil eksplodere.
- Jeg elskede de bøger. - Gjorde du?
Hvorfor så forbavset?
Jeg legede, at jeg var ambassadør for Fillorys fjerneste øer.
Men det er ikke som i bøgerne.
Hvad mener du? Er det et lortested i virkeligheden?
Det ved jeg ikke. Måske. Ja. I hvert fald til en vis grad.
Den tingest, der angreb os og flåede dekanens øjne ud -
- lader til at være fra Fillory.
I guder. Det stemmer ikke rigtig overens med bogen.
Nej, det gør det ikke. For mig er det knusende.
Havde du tænkt dig at rejse dertil?
Jeg mener det. For ellers piner du dig selv over en eventyrbog.
Quentin, du klarede første prøvelse. Du gik videre.
Drik ud, tag til festen, og find nogen til at knalde.
Fejr den verden, du lever i, dummernik. Kom med.
Fint.
Jeg er lidt ... jeg er meget ...
Jeg er virkelig ... Margo, dopede du mig?
Kan vi springe frem til, at du indser, at du ikke kan trylle her?
Agurk. Fars yndling.
Men for meget dild.
Der er alle de små fisk. De er ligesom os.
De spiser, skider og formerer sig.
Jeg vil have en. Den er derovre.
Fart på, jeg er ved at miste livsgnisten.
Er det her min næste prøve? Skal jeg spidde en fisk?
Bevæger dine læber sig, når du læser?
Seriøst? Én pil?
Eliot!
- Før ham til mig. - Hvorfor det?
Jeg vil lege Katarina den Store.
Googl det, der er skidesjovt. Og her er dine remedier.
- Nej. Bare glem det, okay? - Okay.
Vent. Nu kan jeg se din fremtid.
Bøsseporno?
Min favorit. Lever.
- Julia, stop! Det dræber dig! - Jeg havde den næsten!
Nej, skat.
- Hvordan kom du ind? - Jeg deaktiverede dit skjold.
- Brug et koyosegi næste gang. - Tak for rådet.
Vær sød at gå nu. Vi samarbejder ikke, forstået?
Men det fungerede ikke. Du mangler yderligere ti fingre.
Det gør jeg faktisk ikke.
Det er interessant, at du ikke kan kigge på mig.
Ved du hvorfor? Fordi jeg er for velkendt.
Vi har begge begået fejl. Vi lever med dem, alene om nødvendigt.
Men hvis du gør det her alene, så kommer du til skade.
Kom nu, vi kan hjælpe hinanden.
Jeg beder dig.
Jeg vil have min datter tilbage.
Kady?
- Kady. Hallo! Kom nu. - Hold op!
- Slip mig! Jeg må fange fuglen! - Hør, skolen er ikke det værd!
Nej, du forstår det ikke! Jeg må ikke blive smidt ud!
- For fanden i helvede! - Åh gud, er den brækket?
- Det ved jeg ikke. - Lad mig se. Den er ikke brækket.
Hvad er det, der foregår?
Det ... Det her er alt, hvad jeg har.
Det gælder også mig.
Nej, det er anderledes for mig. Jeg er anderledes.
Jeg har brug for Brakebills.
Det er et spørgsmål om liv eller død. Jeg er nødt til at være her.
Hvad er det, du skal fange?
- En skide fasan. Hvad med dig? - En hest.
De er jo vanvittige.
Lad os finde de andre. Kom.
Yo!
- Fandens! Jeg havde den næsten. - Vi skal nok fange den, knægt.
Det handler ikke om magi, men om at tale med hinanden.
Du blev tildelt det der. Men jeg er opvokset i Florida.
Så jeg ved faktisk, hvordan man bruger det til at fange fisk.
Men jeg skal fange en hest.
- Seriøst? - Jeg var på cowboylejr for unge.
En fasan.
Et træ.
- Du bløder. - Jeg hadede cowboylejren.
Faldende træ!
- Bravo. - Brava.
Var det alt? Har vi bestået prøven?
Når I har hugget brænde og serveret grillet laks for os.
Og honningglaseret fasan.
Og så skal I alle sutte hesten af.
- Så du Quentins ansigt? - Ja.
"Fint, men jeg vil ikke være først!"
I har nok indset, at Brakebills lærer os at tage magien en smule ironisk.
Men nu er det alvor.
I må blotte jer for en anden, der er indviet i magiens verden -
- og fremvise jeres højeste af de herskende, indre forhold.
Med andre ord jeres største sandhed.
I får indtil midnat.
Er du klar?
Pis.
Pis!
Nej!
Det er en besværgelse for to.
Begge må klare den, hvis det skal fungere.
- Bind dine hænder med rebet. - Indtil videre kan jeg lide det.
Det falder af, når man opnår transcendens.
Det må være et trick. De filmer os, mens vi er nøgne for at afpresse os.
Desværre løj Margo ikke.
Det er mytisk og ukonventionelt.
Men hemmelighedsmagi findes i virkeligheden.
Vi kan ikke løse dette ved at snyde. Det er snarere helt modsat.
- Koncentrér dig. - Jeg prøver.
Kysten er klar. Værsgo.
GODT FORSØGT
Åh gud. Åh nej.
Løb.
- Du sagde, at det ville fungere! - Løb! Marina kommer!
Alarmcentralen. Hvad er der sket?
Det er ikke en del af besværgelsen, men det kan nok gøre det lettere.
Jeg har altid troet, at hvis jeg skulle deltage i et nøgenritual -
- ville jeg være i en magisk trance.
Sig det til pigen, der mistede sin uskyld med tøjet på.
- Okay. - Okay.
Jeg har været indskrevet på en anstalt flere gange.
Vi burde nok ikke drikke.
- Jeg tror, at vi burde drikke mere. - Ja.
William? Seriøst?
Stil et vanskeligere spørgsmål, hvis det skal virke.
Spørg, hvorfor jeg er sød mod dig.
Jeg har bemærket, at du er lidt hård mod alle andre.
- Og hvad skyldes det? - Penny, du behøver ikke at ...
Jeg frygter ikke at sige det her, for det er sandt.
Fandens også.
Godt, sandheden.
Jeg er bange for at sige det her, fordi det er sandt.
Jeg er ved at falde for dig.
Jeg kan ikke klare det her.
- Kady, jeg vil ikke jage efter dig. - Det behøver du ikke.
Hvad mener du?
Jeg er en løgner, okay?
Jeg flirtede med dig, fordi du så anvendelig ud.
Og det var du også. Vi stjal en masse.
Jeg har udnyttet dig hele tiden. Det hele er en løgn.
Penny.
Fem. Fire. Tre.
To. En.
Jeg må sætte mig ned.
Det her havde jeg slet ikke forventet.
Hvordan kunne du også det? Du er jo den bedste.
Ved du hvad? Jeg prøver virkelig at være noget andet.
- Hvorfor det? - Jeg er allerede upopulær.
Hvad ville folk ikke tænke, hvis de vidste, hvor dygtig jeg egentlig er?
"Gammel, ugift magiker dør ensom, ædt af katte."
Jeg holder mig altid tilbage, Quentin. Hver eneste dag.
Jeg aner ikke engang, hvad jeg er i stand til.
Jeg kæmper hårdt for at prøve at være så normal som muligt.
Min ven Julia sagde, jeg forsøgte at flygte på alle tænkelige måder.
Hun har ret.
Jeg flygter. Jeg finder hemmelige døre.
Om jeg har selskab eller ej, gør ingen forskel.
Jeg er et fantastisk sted. Jeg har virkelig magi i mit liv.
Men jeg flygter alligevel. Jeg hader stadig mig selv.
- Jeg beklager. Jeg er virkelig fuld. - Det er okay, Quentin. Jeg forstår.
- Dit reb er væk. - Ja, det er dit også.
Alice.
Tekster: Jakob Mølbjerg www.sdimedia.com